Jeanne Vaubernierová byla nemanželským dítětem mnicha a kuchařky.
Byla předurčena k životu v anonymitě mas...
plebsu, obyčejných lidí.
Takže to byla dívka nízkého původu.
Ale nejsou oni ochotni udělat cokoli?
Její matka Anne ji vychovávala sama.
Pracovala u pana Dumousseauxe...
milosrdného a laskavého muže.
Z náklonnosti vzal dítě do své péče.
Uhasil její žízeň po vědění...
a zjemnil její chování tím, že ji pustil do svého salonu.
Inteligence.
- Porozumění. - Ano.
Reflexe.
Myšlenky.
Důvod.
Mysl.
Rozhodování.
Porozumění.
Inteligence.
Dovednost.
Výborně, Jeanno.
Díky Dumousseauxovi, který převzal náklady...
Jeanne odešla do kláštera Sainte-Aure.
Nepochybně ji chtěl chránit...
před smilným životem, který dívky z dělnické třídy často vedly.
Jdeme.
Jeanne vyrostla.
Klášterní život se pro ni stal příliš tísnivým.
Ale knihy jí rozšířily obzory...
a brzy objevila znepokojivý vliv erotiky.
Jeanno!
Satanovo dítě.
Já ti dám, číst takové knihy!
Sklop oči.
Ano?
Když vyšla z kláštera, Jeanne už nebyla dítě.
Paní Dumousseauxová se obávala, že její manžel neodolá pokušení...
a vyhnala Jeanne a její matku pryč...
za krádež, kterou nespáchala.
Ale k čemu je dobrá nevinnost...
když po ní touží jiní viníci?
Dvě mladé ženy jedou do Paříže...
hlavní město všech nadějí a všech nebezpečí.
Jak dlouho ti to bude trvat?
Svlékni se.
Ne.
Jeanne, prosím...
svlékni se.
Jinak to budeš dělat vždycky.
Je to moje tělo.
Možná byste měla odejít.
Promiňte?
Projděte se po zahradě. Je krásná.
Krátce poté...
se Jeanne stala recitátorkou madame de La Gardeové...
vdovou se dvěma syny.
Seznámila Jeanne s literaturou...
a Jeanne brzy soupeřila v moudrosti s výkvětem šlechty.
Drzé.
Bez ostychu.
Výstižné.
Někdo?
Rizikové.
Odvážné.
- Krásné. - Hrubé.
Jeanne?
Smělé.
Po všem, co jsem pro tebe udělala, se vrháš do postele s mými syny?!
Ven, děvko!
Styď se, měla by ses stydět.
Díky libertinismu...
Jeanne objevila, jak se stát ženou a přitom zůstat svobodná.
Uplynuly roky.
Jeanne se naučila využívat svých půvabů ke svádění stále bohatších milenců...
a brzy si vysloužila ostruhy kurtizány.
A pak je tu v obláčku růžového saténu Adélaïde.
Pod těmi černými hedvábnými krepy...
bílý korzet...
andělsky jemný.
Dívčí.
- Du Barry. - Má drahá, jak se máš?
- Skvěle. - Monsieur du Barry.
- Mademoiselle.
- Jaká radost. - Potěšení je na mé straně.
Jak se vám daří?
Skvěle. Výborně?
Jeanne.
Jean.
Anděl z nebe.
Madame Labille mi o vás řekla
a vůbec nelhala.
Kde jste byla celou tu dobu?
Čekal jsem na vás.
Ničeho se nebojíte.
Už teď vás rozesmívám.
Nevěříte mi?
Ne.
Čím vás mohu přesvědčit?
Mohu vám nabídnout zajištění.
Moje matka vyřizuje smlouvy.
Nemám nic proti vaší matce,
ale tady...
jde o můj život.
- O můj také. - Pak se podělme.
- Takže? - Domluveno.
Nádhera. To se mi líbí.
Souhlasím.
Monsieur Du Barry,
přes veškerou úctu, kterou k vám chovám,
si vás vážím, hrabě. Jako vévoda.
Je to vzájemné.
Poslouchám.
Jak víte...
posíláme ženy ke králi.
Ano, vím.
Zatím ho žádná z nich nezaujala.
- Vskutku. - Ale teď...
se musí král setkat
s Jeannou.
Jako by to byla náhoda.
- Takže sázíte na náhodu. - Přesně tak, náhodou.
Bude si myslet, že si ji vybral sám.
Tady ji máme.
Kde jsi byla, zlatíčko? Čekal jsem na tebe.
Pomohla jsem Adolfovi s jeho esejí.
Mám na to lidi.
Některé věci se nedají koupit, Du Barry.
- Du Barry? - Ano.
Kdo je dnes večer?
Jako vždy, spisovatelé, básníci... maršál de Richelieu...
Pojď, potřebuji tě.
Jsou tu také prvotřídní kurtizány, mademoiselle Legrandová a...
hraběnka de La Rena.
Nemohl jsi odolat?
I ty máš milence.
Ano, ale oni se podílejí na nákladech, tvé milenky ne.
Ale o tohle nejde.
Měl bys být daleko diskrétnější.
Richelieu tě chce představit králi.
Stále mluvíš jen o králi.
Můžeš za ním jít, že ano?
Zůstanu kvůli tvému synovi.
Jeanne, má drahá.
Miluji tě.
Možná ne tak, jak by sis přála, ale miluji.
- To není láska. - Ne?
Co to tedy je?
Madame, vím všechno, pokračujte.
Možná nevím, co je to láska,
ale tohle není láska.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Dobrý večer.
Zlatíčko mého oka.
Adolphe.
Lahodné víno.
- Velmi chutné. - Dobrý večer, pánové.
Dobrý večer.
Dvanáctý dortík.
To je tvůj oblíbený dortík, že?
Co se děje?
Mám něco v ústech.
Nechci být vtipný, ale to je očividné,
- Velmi rafinované. - Plná ústa.
Král má hezkou tvář.
Jsi ještě ve vaně?
Řekl jsi mi, abych si odpočinula.
Ano, máš pravdu.
Odpočinek je důležitý.
Stejně bys mě informovala o svých vztazích?
Mluvím s tebou.
Proč pořád sedíš s nosem v knihách?
Takhle odpočíváš? Ano? Odpočívej!
Tak odpočívej!
Jsi a po zbytek života zůstaneš vrozenou děvkou.
Jsi jediný, koho chci ráno vidět.
Na zbytek se podívám odpoledne.
Pozor, dobrá lež je jako vyznání lásky.
Je na čase změnit tvůj život.
Kam mám jít?
A s kým?
Nemohu opustit jeho syna.
Adolpha.
Jean chce, abych tě představil králi.
Ano, mluví o tom dnem i nocí.
Jeanno,
jaký život chceš?
Život plný zvědavosti...
ve kterém mám čas
žít, pít, jíst, psát, číst.
Lidé jako já nemají nikdy na nic čas.
Moje matka je kuchařka.
Takže buď budu žít jako ona...
nebo život plný známostí.
Raději bych chtěla to druhé.
Otoč se.
Král.
Za mého bratra odsouzeného k smrti.
Sire.
- "Definice pána..." - ...feudálního pána.
Promiň, "feudálního".
- "Feudálního..." - "Feudálního..."
Madam?
- Monsieur. - Monsieur.
Jeho Veličenstvo si přeje vidět madam.
Dobře.
Kdy?
Hned.
Pokud to madam vyhovuje.
- Dejte jí hodinu. - Už jsem hotová.
Jak to myslíš?
Skončila jsem.
Ne Jeanno, takhle to nejde.
Převlékni se a aspoň se učesej.
- Anne, řekni něco ty. - Má pravdu, převlékni se.
Buď stejně půvabná jako vždy.
To zvládneš.
- Neboj se. - Nebojím.
Co to je?
To je běžné. Nikdo vás nesmí vidět.
Jeanno.
Kdy se vrátíš?
Velmi rychle.
Měla jste mnoho partnerů?
Co je to "mnoho"?
Více než jednoho?
Víc než jednoho, ano.
Většinou.
Pociťujete nějaké nepříjemné pocity v děloze?
- Co tím myslí? - Pokud vás něco svědí.
Ne.
Každý den si mažu...
dutinku lásky
vzácnými oleji.
Žádný pocit pálení při mikci?
Při močení.
Ne.
Obávám se, že vás budu muset důkladněji vyšetřit.
Ano?
- Prosím. - Samozřejmě.
Roztáhněte vaše nohy, madam.
Ještě o kousek.
- Madam je hodna královského lože. - Dobře.
Panové...
Dal bych jí pár dní karantény
kdyby se objevila pohlavní choroba.
Díky, ale necháme to tak.
A co teď?
Ochutnáte nejdříve vy, že?
- Ne. - Ne?
Všichni říkají, že ochutnáváte ženy před králem.
Nyní vás musím naučit některé zvyky.
Dobře.
Mluvíte takhle vždycky?
Jak?
S tím povýšeným postojem.
Tohle je Versailles, madam.
Takhle s králem mluvit nemohu.
Myslím, že král nechce slyšet, co říkáte.
Tak mě naučte všechno o mravech ve Versailles.
Mohu vidět, jak se dnes večer chcete poklonit králi?
Ruce výš.
Perfektní.
Měla bych se ho dotknout první já?
Nechte se jím vést.
Ale...
- Je těžké ho uspokojit? - Ne, je ohnivý.
Nepotřebujete tisíce triků, abyste podráždili jeho smysly.
Ale...
Mám říct něco zvláštního?
Vaše prudkost bude mluvit za vás.
Jediné, co si musíte zapamatovat, madam, je...
že se ke králi nikdy neotočíte zády.
Když před vámi stojí král
a vy se chcete otočit...
musíte udělat následující kroky...
To je vtip?
Rozhodně ne.
Nikdo by se neměl ke králi obracet zády...
Kromě korunního prince.
- Rozumíte? - Ano.
Ale...
Co když tyto kroky neudělám?
Jeho Veličenstvo vás bude považovat za nešikovnou.
- A? - Je velmi citlivý na nešikovnost.
Já také.
Co je na tom k smíchu, madam?
Musím se smát, protože vypadáte přesně jako na šestifranku.
Je mi ctí, Vaše Veličenstvo.
Šampaňské?
Mohu?
Ano.
Můj Bože.
Vynikající?
Ani ne.
- Je to ryzí zlato? - Ano.
Je vaše jméno vyryto na každé vidličce a lžíci?
Myslím, že ano.
Zajímáte se tedy především o zlato?
Podívejte se za sebe.
Tam.
Ta socha.
Ano.
Je také ze zlata?
Promiňte, Vaše Veličenstvo.
Je mi líto, ale nemohu to udělat.
Co nemůžete?
Ty malé krůčky zpět.
Je mi líto, ale nemůžu.
Jaké jste znamení zvěrokruhu?
Nevím.
Nevěřím na astrologii, Veličenstvo.
Vaše Veličenstvo.
Takže mi dáváte svolení?
K čemu?
Nedělat tyto kroky.
Děkuji, Veličenstvo.
To jste vy.
Jako dítě?
Prosím,
můžete si uvolnit vlasy?
Ano, Vaše Veličenstvo.
Madam?
Mohla byste se prosím obléknout?
Okamžitě.
Co si mám obléknout?
Následujte mě.
Mírně dopředu.
Počkejte tady.
Sire.
Je čas.
Vaše Veličenstvo,
váš první lékař.
Vaše Veličenstvo,
první návštěvníci.
Královská rodina.
Vaše Veličenstvo,
velcí důstojníci.
Veličenstvo...
vaše toaleta.
Veličenstvo...
výrobci paruk.
Dámy a pánové,
audience skončila.
Královská rodina může odejít.
To je korunní princ.
Stejná rutina každý den?
Ano.
- Stejní lidé říkají stejné věci? - Ano.
Zavřete oči.
Otevřete to.
Mohu?
Rád bych, abyste zůstala tady ve Versailles.
Zůstanete?
Samozřejmě.
- Brzy se uvidíme. - Ano.
Promiňte.
Kdo jsou ti lidé s králem?
Ten s břichem vedle krále...
je Choiseul, předseda vlády.
Vyzařuje z něj zloba.
Chce dostat svou sestru do postele s králem?
Nemám tušení.
Tam toho znám.
Korunní princ.
Je tak hezký.
A všechny ty ženy tam?
To jsou královské dcery.
Adélaïde, Sophie, Victoire...
a ta s hrbem je Louise.
Králův miláček.
Její přezdívka je "Poslední".
- Přineste mi slaninu. - Slaninu.
- Tohle? - Ne, slaninu!
Málokdy jsem viděla tak ošklivé ženy.
Nikdy královnu neuvidím?
Je diskrétní.
Protože trpí manželovou nevěrou.
Jako všechny francouzské královny.
Král obdivuje její rozvážnost, pokoru a jemnost.
Ale přitom to ví to celá Francie.
Podvádí ji v paláci a v Parc-aux-Cerfs.
Královna se více stará o své děti, o víru.
Neměla by si dovolit žádný luxus.
Nebo lidi, kteří...
špatně nakládají s penězi.
Vaši masku, rychle. Zakloňte se.
Měli bychom jet.
Kočí.
Královna Maria Leszczyńska zemřela po 43 letech klidné a nenápadné vlády.
Teď byla cesta pro Jeanne volná.
Ale smutek a slušnost ji držely mimo Versailles v tajném bytě.
Sire, vaše dcery,
vědí, že jste tady.
Šaty.
Pojďme.
Ahoj, dcerušky.
Otče...
Ve Versailles koluje hanebná fáma.
Jako vždycky.
Otče, říká se, že všechny noci trávíte s...
Mé drahé dcery...
někdy se stává,
že se váš otec stýká s přítelkyní.
To je pravda.
Ale je vdaná...
- a má syna. - Ten muž nemá žádný titul.
Vůbec není vdaná a ten syn ani není její.
Je nevzdělaná.
Nesouhlasím.
Kvůli vaší zhýralosti jsme ve Versailles pobouřeni.
Otče, naše matka právě zemřela. Prosíme jen o trochu úcty.
Výslech je u konce.
Otče?
Nemůžu tolerovat,
že si z ní děláte svou oblíbenkyni, zatímco my truchlíme.
Ani my ne.
Sire,
Choiseul se právě dozvěděl o Jeannině původu.
Nedovolí, aby se do vašeho doprovodu dostala dívka ze spodiny.
Ta mladá žena je...
můj doprovod.
Ano, Sire.
Chci být po jejím boku...
když slunce vychází...
a když zapadá.
To je vše.
Ano.
Takže víte, co musíte udělat.
Rychle.
Ano, Sire.
Aby byla Jeanna oficiálně přijata ke dvoru
potřebovala manžela nebo titul.
Jean du Barry souhlasil se sňatkem...
za značnou sumu peněz.
Hrabě du Barry...
berete si za svou ženu Jeanne Bernierovou...
Vaubernierovou.
...Jeanne Vaubernierovou, zde přítomnou?
Ano.
Mademoiselle Jeanne Vaubernierová,
berete si za svého manžela...
Jean du Barryho, zde přítomného?
Ano.
Prohlašuji vás nyní za manžele.
Adolphe, prsteny.
Žádný polibek od nevěsty?
A tak se Jeanne stala hraběnkou du Barryovou.
Grand kanál, Petit kanál...
Trianon, les, květinová zahrada, francouzská zahrada...
L'Orangerie
a palác, 600 vodotrysků, 200 000 stromů.
Bravo.
Kdo všechno bydlí na dvoře?
Služebnictvo, důstojníci, dvořané, královská rodina.
V kolik hodin prochází Jeho Veličenstvo zrcadlovým sálem do kaple?
- V 18°°. - Ne.
Tehdy jste ho viděla poprvé, vzpomínáte?
A on mě.
Vskutku.
Řekla bych, že ve čtvrt na deset.
Dobře odhadnuto.
- Protože mše je v 10°°. - Přesné.
Zbytek dne...
11°° rada ministrů,
13°° oběd ve svém pokoji...
s někým z rodiny nebo sám.
A odpoledne tráví lovem...
nebo spánkem.
Dobře.
Večeře?
Večeře je v 18°°.
Pokud se v opeře nekoná představení.
A když jsou dvořané pozváni, aby se pochlubili...
smějí si vzít jen malé porce poté, co degustátor ochutná...
ze 40 královských jídel.
Ano.
Kdo jí vestoje a kdo vsedě?
Vévodové a vévodkyně sedí, hrabata a hraběnky stojí.
- Děláte dobré pokroky. - Takže mě sledují při jídle?
Ano.
I stání je pro dvořana výsadou.
Nyní se rozloučíme třemi poklonami.
To je nejdůležitější, dobře?
Budete přísně posuzována podle vašeho příchodu.
Já jsem král. Podívejte se na mě.
Ne do očí.
Především
se nikdy nedívejte králi do očí.
Dobře.
Co jsem to teď říkal?
- Sklopte oči. - Nebo jinak?
Jinak...
to bude dvůr považovat za aroganci.
Za pyšnost.
Nebo jako výzvu.
- Výzvu? - Ano.
Jakou?
Obyčejnou...
výzvu.
K čemu?
Výzvu k...
Chápete to.
- Ne. - Ano.
- No? - Intimní.
Rozesmíváte mě.
Mohu dát najevo tento pocit?
Dvůr nikdy nedává najevo své pocity.
Pojďme dál.
Představte si, že je to vlečka vašich šatů.
Vraťte se ke dveřím.
Šlapete si po ní.
Předstupte. Jsem král Francie.
Sleduje vás celý dvůr.
- Jsou nějaké novinky? - Nevím.
Za chvíli přijde.
- Král je netrpělivý. - Krásné ženy ho vždy nechají čekat.
Vaše Veličenstvo, mohu dostat vaše svolení předvolat hraběnku du Barryovou?
Výborně.
Hraběnka Jeanne du Barryová.
Nakonec.
To je ale drzost.
- Co si ona myslí? - Hanba.
Dámy a pánové, posaďte se a přijměte dar,
který Jeho Veličenstvo nabízí...
hraběnce du Barryové.
Dar?
Moje dny a noci znají málo odpočinku a spoustu starostí
Umírám touhou
Mé srdce hoří
Jsem zamilovaný, ale nebe vidí Není šťastnějšího milence
Můj Bože.
Děkuji.
- Jak se jmenuješ? - Zamor.
Jak exotické.
Vítej.
Děkuji.
Neboj se.
Nemusíš.
- Vítej, Zamore. - Děkuji.
Pokloň se králi.
Uctivě.
Podívej se na to. Ta hanba.
Madam, vaše pokoje.
Toto je váš domov.
Představím vám: kadeřník, vizážista, lokajové...
intendanti, komorné.
Můžete jít.
Ne, ne. Co to děláte?
Podporována králem...
vnutila Joanne Versailles svou zálibu v jednoduchosti a umění.
Těží z toho umělci a básníci.
Věděla, že se korunní princ má oženit...
a že někde v Rakousku...
čeká jedenáctiletá Marie-Antoinetta,
aby mu byla představena.
Naštěstí pro ni byla Jeanne nyní první dámou u dvora.
Ale na jak dlouho?
Král si mohl vybrat jinou dívku v Parc-aux-Cerfs...
a propustit Jeannu při sebemenším přešlapu.
Nádhera.
Jaké božské tajemství.
Děje se něco, madam?
Zajímají vás jen hvězdy, Veličenstvo.
Mám vás moc rád, když se zlobíte.
Špatně.
Vždycky mě máte rád.
To je pravda.
Miluji vás, madam.
Ne, Vaše Veličenstvo, nemilujete mě.
Vzrušuje vás, že mě neznáte.
Ale já vás znám.
Je oblečená jako muž.
Doufám, že nikdy nezapomenete, kdo je váš přítel.
- Nejsem královna. - Zatím ne.
Na své první oficiální vycházce...
se Jeanne vítězoslavně objevila v králově rámě.
Poprvé na francouzském dvoře...
prorazila žena zvyky obručových sukní a napudrovaných paruk...
a oblékla se jako muž.
Dosáhla jsi hodnosti, o kterou jsi usilovala,
ale přesto ve tebe nemám důvěru.
Co když se tě král nabaží?
To zdaleka ne.
Nebuď tak pyšná. Pýcha tě může zničit...
Jsi Jeanne z Parc-aux-Cerfs.
Já vím.
Už tam nechodí.
Ale stále to existuje, to mluví za vše.
Ne, nemluví.
Pompadour si ho nechal postavit, aby uspokojil své choutky.
Ale s tebou už to nepotřebuje, že?
Přesně.
Ne jako někteří jiní.
Když jsi tak neodolatelná, proč si tě tedy nevezme?
Pak musíme nechat naše manželství zrušit.
Kněží se nikdy nedohodnou.
Jeho pradědeček se oženil s jeho milenkou.
Proč nemůže udělat totéž?
Největší obavy mám o Zamora.
Má jenom mě.
Potřebuješ domov a majetek.
S tím černým si nedělej starosti.
Jmenuje se Zamor.
Děkuji.
Louveciennes.
Jeanne měla konečně své vlastní místo...
kam se mohla uchýlit se svým milovaným králem...
a nikdo jí do toho nemluvil.
- Tohle je taková nuda. - Ještě chvíli vydrž.
Můžete vstoupit.
Posaďte se.
Odkud je?
Z Chandernagoru. V Bengálsku.
Žijí tam černoši?
Tento černoch pochází z Afriky, ale putoval přes Indii.
Myslím, že byl několikrát prodaný.
Teď žije ve Francii.
I tak se mi její šaty líbí.
Jsou pruhované.
Jako závěsy na oknech.
Teď žije ve Francii. Udělala jsem z něj svou tvář.
Ale no tak, tvář má být bílá.
A taky vznešená.
Ačkoli nemusíte být šlechticem, abyste mohli zůstat u dvora.
Je to tak?
- Nyní je mým služebníkem. - Myslíte otrokem?
Ne.
Je jasné, že příroda je předurčuje k otroctví.
V Americe by to byla sklizeň cukrové třtiny.
Tady vám naservíruje čaj a čokoládu, to je vše.
To je vše, co byste měla očekávat.
Ani on sám není schopen více očekávat.
Jako všechna Boží stvoření je schopen dosáhnout spásy.
Louiso,
chceš mě teď učit katechismus?
Nejsme si podobní, ale je to můj bratr ve víře.
A tvůj taky.
I tvůj.
- I váš. - Naprostý souhlas.
Ona souhlasí.
Sušenku, monsieur?
Louiso...
Na.
Stejně jako my má růžový jazyk.
To jsem ještě neviděla.
Je to chutné? Ano?
Máš pravdu. Malý růžový jazýček.
Musím vás opustit.
Moje sestry.
Pojďme si zazpívat. Pokračujeme s cvičením.
Je konec.
Hotovo.
Jsou zlí.
Ponížená tímto skandálem opustila Louisa Versailles,
vzdala se titulu a výsad a stala se jeptiškou.
Ale král měl slabost pro svou "poslední".
Její odchod mu způsobil depresi.
Sire, hraběnka du Barryová.
Dobře.
Mohla byste jít se mnou, prosím.
Chci být sám.
Je to Louisin osud,
co vás tak znepokojuje?
Musím pracovat.
Vzdávám vám hold.
Promiňte?
Vzdáváte ho mně?
Ano,
vzdávám vám hold.
Kdo byl včera v jeho posteli?
Madame de Brècheová.
Často pobývá ve Versailles. Její manžel je hudebník.
Má král další milenky?
Jste králova oblíbenkyně,
ale on má rád rozmanitost.
Kouzlo neznámého.
Pokud upadnu v nemilost...
okamžitě mě varujte a já odejdu.
Začínáte objevovat
temnou stránku krále.
Musíte zůstat důstojná a statečná.
A já má být odsouzena k věrnosti?
Vaše chování musí být důvěryhodné...
protože každý chybný krok je umocněn a přenášen vašimi nepřáteli.
La Borde měl pravdu.
Jeanne se nemusela bát.
Byla stále jeho oblíbenkyní.
Navzdory posměškům o jejích šatech a pánském oblečení...
ji dvorní dámy napodobovaly stejně horlivě, jako ji očerňovaly.
Pohleďte.
Tohle...
je styl Du Barryové.
Jeanne prožila čtyři šťastné roky s králem,
kterému se pomalu vracela chuť do života.
Zamor vyrostl
a díky Jeanne
se stal citlivým a vzdělaným mladým mužem.
Ale právě k Adolfovi, který byl nyní představen dvoru...
cítila Jeanne bezmeznou lásku.
V obavách o jeho budoucnost mu domluvila sňatek...
s dívkou z dobře situované buržoazie, do které se zamiloval.
Dost, Adolfe. Stačí.
Lepší, ale...
Rozruch však vyvolala jiná svatba.
"Dauphin", korunní princ...
se konečně oženil s mladou Marií Antoinettou Rakouskou.
Příjezd budoucí královny,
který Choiseul pečlivě naplánoval, vyvolal rozruch.
Jeannina pozice byla ohrožena.
Vidíte její kůži.
Můj bože, bílá jako mléko...
Louisi?
Mluvíte trochu německy?
Ne.
Ale mohu vás to naučit.
Možná později?
Slitování,
kdy se začne jíst, mám hlad.
Madam,
korunní princezna má hlad.
Kdy se bude podávat jídlo?
Jakmile přijde král.
Samozřejmě.
Děkuji za slitování.
Jeho Veličenstvo král.
A hraběnka du Barryová.
Je v bílém.
V bílém.
Victoire.
Má rozpuštěné vlasy.
To je hrozné.
Odporné.
Hrozné.
Jak se opovažuje?
Kdo je ta kráska?
To je dívka z ulice.
Musíme se ji zbavit.
Spoléháme na vás, že se jí zřeknete.
- Myslím, že jdu od stolu. - Pohleďte.
Jak to mohu nevidět?
Je ostudné, že král chce tuto kreaturu představit korunní princzně.
To není hodno křesťanského krále.
Je jasné, že dnes večer slavíme konec této kreatury.
Du Barryová k nikomu nechová náklonnost ani nenávist.
S takovým charakterem nelze vládnout.
Pohleďte.
Tato žena má něco, co Pompadour postrádá.
- Miluje tu věc. - Jakou věc?
To, co máme mezi nohama, milá dámo.
Má drahá neteři, musíš využít svého vlivu...
aby ta hrozná žena odešla od dvora.
Čím více budete tuto bytost ignorovat, tím více vás bude království milovat.
Naznačila jsem, co si myslím, ale on je tvrdohlavý.
Možná ale poslechne vás.
Má vás tak moc rád.
Taky ho miluju.
Tato osoba by s vámi neměla mluvit, dokud ji neoslovíte.
Víte to?
Víte?
V tom případě...
se prohlašuji za její soupeřku.
Děkuji.
Děkuji, Vaše Veličenstvo.
Ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého.
Amen.
Madam.
Adolf byl poražen v souboji.
Je to vážné. Kočár je připraven.
Jeanne nepřekonala smrt Adolfa...
toho milovaného syna, kterého neporodila.
Pohodlí a luxus jí teď připadaly nevkusné a zbytečné.
Jediným bohatstvím, které jí ve Versailles zůstalo,
byla láska krále.
Budoucí královna ji stále ignorovala.
To oslabilo Jeaninu pozici u dvora.
Přestaňte, co to děláte?
Nenechte se odradit jejich šikanou.
Vaše Veličenstvo.
Udělám vše, co je v mých silách, abych přivedl korunní princeznu k rozumu.
Dobře.
Korunní princezna si s vámi zítra promluví.
V 16°° v herně.
Bude to probíhat takhle.
Zavolám na vás.
Pohled, slovo, znamení.
Pak ke mně korunní princezna přijde
a něco vám mimoděk řekne.
Jen tak
mimochodem.
Nečekejte od korunní princezny nic strhujícího.
Dává přednost...
- neformálnímu chování. - Rozumím.
To bude perfektní.
Kéž by tu byl Adolf.
Měl by ze mě takovou radost.
A nyní žádám jednoho z vás, abyste uvedli název karty.
Jmenujte kartu, jakou chcete.
Ano?
Piková dáma.
Většinou...
se tato karta objeví.
Dámy a pánové, nemůže to být nic jiného než...
piková dáma.
Děkuji.
Kartu, madam.
Srdcové eso.
Srdce jako to moje.
Děkuji.
Díky všem.
Je čas na naše hodiny zpěvu.
Král.
Vaše Veličenstvo, já...
V sázce je unie mezi Francií a Rakouskem.
Musíte ji uznat.
Jen jedno slovo.
Chudák "Mercy".
Tolik se snaží.
Myslím, že "Mercy" má pravdu,
a ne ty, Adélaïdo.
Sophie.
Sophie!
To je ale idiotka.
Veličenstvo...
Korunní princezna
by ráda pozvala Vaše Veličenstvo...
na představení, ve kterém hraje pastýřku.
Okouzlující.
Pastýřka.
Poctí nás Vaše Veličenstvo svou přítomností?
Ne.
Mohu se zeptat proč, Veličenstvo?
Nemá to smysl.
Nemá to smysl, jistě.
Nemá to smysl.
Vaše Veličenstvo...
můj respekt.
Kolik lidí je dnes ve Versailles, že?
Ale...
Proč?
Promluvila ke mně.
Co se jí to zmocnilo? Proč?
Ona běží.
Promluvila na mě!
- Promluvila na mě. - Ano.
Promluvila na mě.
Je šťastná.
Ano, vypadá šťastně.
Devět slov z krásných úst princezny zachránilo Jeanne před hanbou.
Královská rodina ji konečně uznala.
Štěstí milenců mohlo trvat, ale bohužel...
hvězdy, které král tolik miloval,
se rozhodly jinak.
- Myslím, že bychom mu to měli říct. - Hodně štěstí, Vévodo.
Je nutné třetí pouštění krve.
Jeanno...
Chtějí třetí pouštění krve.
Ano?
Ano, Sire.
Kde je Jeanne?
Je tady. Tady. Jeanno?
- Ano? - Mám žízeň.
Ne, chci Vichskou vodu.
Vichskou vodu.
Děkuji, Zamore.
Má neštovice.
Ví o tom král?
To by ho zabilo.
Jste v nebezpečí, madam.
Pokud zemře, královská rodina vás vyžene.
Buďte připravená.
Ne.
- Pouhá recidiva, nic víc. - Ve věku 64 let jsou neštovice závažné.
- Neměli bychom mu to říkat. - Souhlasím, oslabilo by ho to.
Pusťte nás dovnitř.
Madam,
neštovice jsou nakažlivé.
Chci vidět svého dědečka.
Mým úkolem je vás chránit.
To je groteskní.
Ne.
To je Versailles.
Přineste mi zrcadlo.
Ukaž mi...
co se mnou je.
Rád bych se
vyzpovídal.
Sire...
abyste prokázal svou lítost,
musíte se zříci pohoršení.
Bojím se pekla, Jeanno.
Dlužím to Bohu
a svému lidu.
Musíš se stáhnout.
Zapalte svíčku.
Félicité, můžeš se podívat, jestli svíčka ještě hoří?
Ano, stále hoří.
Děkuji.
Do kláštera.
Víc si nezaslouží.
Jaká úleva. Vidíš ji odcházet?
Stěhuje se.
Jeanno!
Vrací se.
Ta kretaura se vrací.
- To je nehorázné! - Rozhodně.
Nemyslitelné.
Chci se jen rozloučit.
Ne.
- Zakročte. - Řekněte něco.
Madam.
Už jste se rozloučila.
- Ano. - Ano.
Pusťte ji dovnitř.
Ano, Sire.
Doprovodím vás.
Miluji tě.
Konečně...
jsi tady.
Také tě miluji, Jeanno.
Z hloubi duše.
Jeanno...
Můj drahý.
Děkuji vám, monsignore.
Vždycky jste na mě byl hodný.
Madam, madam.
Zamore, prosím.
Bude to v pořádku.
- Tak zatím. - Tak zatím.
Zprošťuji vás všech vašich hříchů.
Král požádal Boha o odpuštění...
za urážku a pohoršení, které způsobil svému lidu.
Když ho Bůh uzdraví, bude činit pokání...
Podpoří víru a uleví svému lidu.
Postarej se o ni, La Borde.
Ano.
Ano, Sire.
Jsi můj přítel, La Borde.
Král je mrtev.
Král je mrtev!
Ať žije král!
Jsem vám zavázána.
Jeanna byla odsouzena za to, že byla pro církev a monarchii...
ztělesněným hříchem.
Rok byla vězněna v klášteře.
Ludvík XVI. ji propustil za předpokladu, že už nikdy nebude ve Versailles.
Jeanne se přestěhovala do Louveciennes a žila tam 15 klidných let.
Revoluce znamenala konec privilegií a přeuspořádání map.
Šlechtici se přestali marně hádat a tváří v tvář nepřízni osudu...
Marie Antoinetta nabídla Jeanne své přátelství.
V těch bouřlivých časech si každý musel vybrat stranu.
Zamor se postavil na stranu Republiky a z nouze či ze zloby
zradil svou bývalou milenku.
To, že nebyla urozená, na tom nic nezměnilo.
V očích občanů
Jeanne už dávno zradila svůj původ.
Luis XVI. byl sťat 21. ledna 1793.
Marie-Antoinetta, 16. října.
A Jeanne 8. prosince.
Její poslední slova na popravišti byla:
"Ještě minutku, pane popravčí."
"Příliš jsem milovala život na to, aby mi ho někdo takhle vzal."
Pak se naposledy podívala na oblohu.
Tento film (ani předchozí) bych nikdy nemohl natočit
bez světla mého přítele Hervého Temimeho.
Byl mou oporou. Tento film je pro něj.
www.titulky.com